Vejret er vidunderligt!
– Vi bor i Paradis! – Jeg ser ikke noget før kl. 11.
Du er ikke aftenmenneske og ikke morgenmenneske ...
– Ved frokosttid er jeg i form. – Vi har faktisk sofa og stole.
Du glemte at sige godmorgen.
Dit nyvaskede tøj ligger i skabet.
– Det havde du ikke behøvet gøre. – Jeg kan lide at gøre det for andre.
– Alison gjorde ingenting for mig. – Hun var vel ikke forelsket i dig.
Ring til mig på arbejde.
I en fuldkommen verden ville jeg ikke behøve skynde på dig –
– men de vil have mig til Seattle på mandag.
Jeg vil nødig rejse fra dig. Du kan jo stadig ikke køre.
– I L.A. enten kører eller dør man. – Sådan mente jeg det ikke.
Du mente, at hvis jeg ikke kommer med dig nu, kommer jeg aldrig.
– Jeg vil kun, hvad du vil. – Behøver du altid sige det rigtige?
Jeg ved, det ikke er fair at lade dig vente. Jeg er ikke lykkelig her ....
Byen er vidunderlig, men siden de tog din bil, føler jeg mig ...
... indeklemt, vred og kynisk. Uden dig bliver jeg vred og ensom!
Egentlig er det en let beslutning ...
Jeg tager med dig til Seattle.
Jeg tror, at vi bliver lykkelige dér.
Tak!
Lucy har ledt efter dig. Det var angående Boatwright–ændringerne.
– Du kommer sent. Jeg blev urolig. – Hvornår ville Billy hente tingene?
I dag eller i aften ... Er du okay?
Jeg har det fint. I dag er min sidste dag her.
Keith og jeg flytter til Seattle, og jeg glæder mig.
Lucy finder dig nok en ny partner. Det er ikke på grund af dig og Billy.
– Det troede jeg heller ikke. – Jo.
Nej, jeg er bare chokeret og skuffet.
– Helt ærlig! – Det er jeg!
Indrøm dog, at det er en lettelse for dig!
Du giver den som så "åben", men alt, hvad du siger, betyder noget andet.
Jeg og alle andre er trætte af det!
Alle bortset fra Billy. Vil du have, jeg skal være ærlig?
Jeg er kisteglad over, at du holder op!
Husk din regnfrakke!
Livet her er toppen! Verdens bedste hospital, herlige strande, sol ...
Er du kun i byen i to dage?! Det er Sam Towler.
Ja, hun har det fint.
Hun trives i Californien og er kønnere end nogensinde.
I aften? Jeg har vagt hele weekenden.
– Han kan kun se os i aften. – Jeg kommer.
Gå ud med Jane. Hun kan fortælle om os, og du kan fortælle om dig ...
Det siger vi så. Jeg må gå nu. Nu får du Jane.
Har du stadig dit hår, Sammy? Virkelig?!
– Er det besværet værd? – Du får en middag for besværet.
Alt for et gratis måltid mad. Hvor er den dog grim!
Det er verdens mageligste lænestol.
Jeg har skrevet mine bedste ting i den.
Jake hjælper mig med at flytte. Nøglerne ligger på køkkenbordet.
Jeg ruller den ud ... Pas på tæerne.
Jeg efterlader alle de bøger, jeg ikke er sikker på er mine.
– De har fundet Keiths bil. – Det var godt!
– Der er næsten intet tilbage af den. – Trist.
Jeg skal også flytte.
Til Seattle med Keith. Han har fået job dér. Vi rejser på mandag.
– Var bilen ikke forsikret? – Det drejer sig ikke om det.
Men hvad med dit job? Og dit liv her?
Det var en svær beslutning, men jeg tror, jeg har fundet svaret.
– På hvad? Hvad var spørgsmålet? – Hvad er problemet?
Der er ikke noget problem.
Alison flytter til Seattle med Keith ...
Har du sagt op?
– Det gør jeg. Jeg orkede ikke i dag. – Rejser du ikke på mandag?
Jeg har faktisk bestemt mig. Der er ikke mere at tale om ...
Så nu vil jeg give Michael besked og få fat i kasser og så videre.
– Jeg valgte vist det gale område. – Men det er gået så godt for dig.
Men jeg kører træt i det. Nøjagtig som under studiet ...
– Jeg husker, pigerne stod i kø ... – I kø?!
– Jeg husker ingen af deres navne. – Og jeg prøver at glemme dem ...
Kan du huske, hvordan vi gik ud fire sammen?
Jeg ville, at du skulle godkende dem, men det gjorde du aldrig.
Jeg syntes vel ikke, at nogen af dem var god nok til dig –
– eller også ville Michael og jeg have dig for os selv.
Jeg har noget at tilstå ...
Grunden til, at alle mine forhold gik i stykker, var ...
... at ingen af dem var som du.
– Nyt samtaleemne ... – Det er længe siden.
Jeg tænkte også på os to ... Jeg var også lidt forelsket i dig.
Men jeg var ingen Michael ...
– Han er en fin fyr. – Ja, det er han.
– Mere vin? – Gerne.
Tak for det!
Vi flyver mandag kl. 9 fra Valley. Der var intet ledigt fly fra L.A.X.
Alt sker så hurtigt ... Jeg har ikke engang søgt arbejde deroppe!
Det haster ikke. Først kan du finde et sted, vi kan bo.
Jeg vil arbejde. Du er vel klar over, jeg ikke er den hjemmegående type.
Jeg har slidt hårdt for at få gang i min karriere ...
Jeg har passet telefon, skrevet på maskine og alt muligt –
– og jeg nægter at sidde hjemme og lade mit liv glide forbi!
Jeg vil have, at du skal arbejde. Jeg kan ikke forsørge os begge ...
Det dér var vist, hvad man kalder et panikanfald ...
– Hvad er det her? – Et modangreb ...
– En afledningsmanøvre. – Netop ...
Billy taler altid om jer og alle de andre. Jeg tror, han længes hjem.
– Næste uge bor der ny i lejligheden. – Jeg forstår ikke Alison.
– Det er åbenbart, hvad hun vil. – Lige nu ved hun ikke, hvad hun vil.
– Mere ris? – Det ligner ikke Alison ...
– Du burde tale med hende. – Man skal ikke ofre alt for en mand.
Den 50'er–mentalitet fungerer ikke i en verden, hvor begge må arbejde!
Hun skriver de her taler om natten!
Hent en flaske vin mere. Jos glas er tomt.
Jeg hader den her tingest!
– Har du ikke plads i et kammer? – Nej. Hvad siger jeg til Billy?
– Om hvad? – Stolen ... Hun hader den.
Jeg ved godt, at du elsker den, men se, hvor gammel og grim den er!
Det er bare en lænestol. Jeg smider den ud.
I aften? Jake kan måske hjælpe dig.
Bare sig til, Billy ...
– Er du sikker? – Hvorfor skulle jeg ikke være det?
Hvis du begynder at ofre ting af betydning for dig, før du er klar ...
Jeg er klar!
Tænk dig om, ellers føler du pludselig, at du drukner ...
– Virker det sådan? – I er stadig nyforelskede.
Du har næsen over vandskorpen, men til slut drukner du.
I et forhold må man ofre noget, og jeg ofrer gerne lænestolen.
Bliver det så gummiskoene bagefter? Fodboldtrøjen? Aften med vennerne?
Hvad er der blevet af den ny følsomme Jake?
Hun ser godt ud, men jeg føler, at hun kan lide at bestemme.
Du ofrer altså lænestolen for hende, men fortæl mig én ting ...
Hvad har hun ofret for dig?
– Jeg fører ikke regnskab. – Så synes jeg, du skal begynde nu.
– Det er koldt. – Hundekoldt!
Mine læber er blå ... Er mine læber blå, Jane?
– Lilla. – Det er din fejl!
– Nej, det er din! – Ja, det er min fejl.
Jeg burde ikke have fået dig til at køre med taget nede.
Men jeg ville opleve L.A. i en åben bil, før jeg rejste.
Det forstår jeg ...
Undskyld.
Nej, hvorfor fortryde noget, jeg har ønsket at gøre i så mange år?
Måske fordi Michael er din ældste og bedste ven ...?
Ja, dér har vi grunden ... Så undskylder jeg alligevel.
Du er tilgivet.
– At byde dig ind på en drink ... – ... ville være alt for fristende.
– Er du allerede oppe? – Klokken er ni.
– Er den? Det blev sent i går. – Hvordan gik det i går?
– Det var hyggeligt. – Havde Sam det godt? Hvor var I?
Vi spiste ved stranden. Kan vi tale senere?
Jeg skal prøve at nå tidligt hjem.
Vi må planlægge Alisons afskedsfest. Det bliver Stoney Point i Malibu.
God idé!
Sov nu bare.
Vil du have den her? Så har jeg det mindre at pakke.
– Vi holder en fest for dig. – Det skal I ikke have besvær med.
Vi griber ethvert påskud. Du og Jake skaffer brænde, vi ordner maden.
Det bliver et gammeldags strandparty! Kl. 6.30 i morgen.
– I gør alt for meget ud af det. – Det er en stor begivenhed!
At flytte på grund af en fyr! Det hjælper vel at være forelsket ...
Jeg pakkede selv og forlod New York fra den ene dag til den næste!
– Men jeg ville ud af et forhold ... – Det her er for tidligt på dagen.
Jeg må løbe en halv time til, så slid lampen med helsen!
"Nosferatu"! "Restaureret, ubeskåret version. Introduktion: Stephen King"!
– I aften spiser vi middag med far. – Det gjorde vi jo sidste uge ...
– Kan du ikke udskyde det? – Han rejser i morgen.
Filmen er en klassiker! Den regnes for en af de bedste gyserfilm.
Den har inspireret masser af instruktører.
– Du kan vel optage den? – Selvfølgelig! Mens vi ser den.
Vi laver popcorn, slukker lyset ... Det er en begivenhed!
– Din far kommer hver uge! – Jeg ville fortælle ham om os!
Sig, at noget dukkede op på jobbet. Hvad han ikke ved, skader ikke os.
– Hvornår begynder det mesterværk? – Kl. 9. Jeg ordner det hele.
– Jeg skal ud at løbe. – Hvorfor tager du bilen?
Jeg kører til Melrose. Her farer jeg bare vild.
– Sikke en overraskelse! – Samme rute, samme tid som altid.
Hvordan går det?
Det er uhyggeligt, at alt, hvad man ejer, kan være i en kvart flyttevogn.
Det føles endnu mere uhyggeligt, når det kan være i en taxi ...
– Går det godt med dig og Amanda? – Ja da. Helt fint ...
– Gæt, hvad der er i tv i aften! – "Nosferatu".
– Kan du huske, da vi så den? – Min første gyserfilm ...
Jeg ved ikke, om det var filmen eller alle de popcorn –
– men jeg havde mareridt i en uge efter.
– Jeg må få Keith til at se den. – Ja, jeg har overtalt Amanda ...
De holder en fest for mig på stranden ...
Ja, Mike ringede om det. Jeg kommer.
– Hvad med kaffe? Cappucino? – Jeg skal møde Keith på stranden.
Vi ses!
Den gale vej!
Den slags finder vi ikke i Seattle!
Hvis der ikke er forurenet, hvad skal du så lave?
– Jeg må slide røven ud af bukserne. – Godt, den er ved at blive slap!
– Det sker, når man gifter sig! – Tal for dig selv!
– Jeg har ikke tænkt på ægteskab. – Det var ikke noget frieri.
Nej, men af og til gør du mig bange. Du bruger ordene så letsindigt.
Kærlighed, ægteskab ... Som om det bare var nyt tøj.
– Et nyt panikanfald? – Nej, jeg er faktisk bekymret.
Er det her et tegn på min hemmelige tvangsbetonede adfærd?
At jeg aldrig tænker noget igennem, men bare kaster mig ud i ting?
Når jeg finder noget, jeg virkelig vil have, så griber jeg fat i det ...
Og jeg slipper ikke taget ...
Hvis man spekulerer for meget, kan lejligheden gå en forbi.
Jeg siger ikke det modsatte! Men jeg kan ikke blive forelsket så hurtigt.
Helt og aldeles forelsket. Jeg må have plads og tid til at tænke.
Det er det fine ved Seattle! Vi får masser af tid.
Bare os to, uden noget til at forstyrre.
Min gamle tante er død og har efterladt mig ti millioner dollars –
– og nu skal vi fejre det?
Vi kan feste alligevel. Slukker du?
Kom med mig ...
– Har jeg glemt, hvad dag det er? – Jeg vil bare sige velkommen hjem.
– Hvordan gik det på hospitalet? – Levin er aldrig tilfreds for tiden.
Nok om det. Jeg vil ikke ødelægge middagen med det.
– Fortæl, hvordan Sam har det. – Sam har det godt.
Ingen nyheder? Nyt arbejde, ny kærlighed?
Nej, ingenting ...
Vi talte om gamle minder. Han er stadig sig selv.
Det var en skam, jeg ikke var med, men i det mindste så I to hinanden.
Du og jeg er et godt team.
Skål på det!
Popcorn i mikrobølgeovn fungerer aldrig. Der er altid kerner tilbage.
– Ingen smør! – Det må man have. Smør er sundt!
Det bliver mægtigt!
Når man ser en klassiker, må visse ritualer overholdes ...
Alt skal være helt rigtigt.
– Det skal være som en biografsal! – Så megen ulejlighed for en gyser?
Jeg tager puderne.
Jeg synes, film skal være oplysende, ikke bare underholdende.
Du har jo allerede set den! Den er jo ældgammel.
Se nu bare.
Hvor uhyggeligt!
God øjensminke ...
Lampen reflekterer i apparatet!
Om forladelse!
Ikke nu, Keith!
Jeg hader faktisk gyserfilm.
– Det burde du have sagt. – Kunne du ikke mærke det?
– Du sagde det ikke. – Du burde have gættet.
– Du burde have sagt det. – Kan du ikke skrue ned?
– Det skal være højt! – Jeg spøger ikke.
Heller ikke jeg! Jeg bor her også. Har du glemt det?
– Gerninger siger mere end ord. – Jeg fortrød, at jeg smed den ud.
– Er du ikke lidt barnlig? – Hvordan det?
Det, der skete i går, er blevet til krig nu.
Vi kan ikke altid synes om de samme ting!
– Det regnede jeg heller ikke med. – Vores første skænderi ...
– Uoverensstemmelse. – Ja, ja ...
Netop.
Hvis det gør nogen forskel, så savnede jeg dig.
Måske er lænestolen ikke så slem. Med nogle puder går den nok an.
– Man skal bare vænne sig til den. – Og skabe vores egen lille nostalgi.
Sådan skal det være.
– Hvad er det bedste ved skænderier? – Uoverensstemmelser.
At blive gode venner igen.
– Jeg tager den! – Nej, jeg tager den.
Sam! Hvordan går det? Glimrende!
Nej, det er udmærket.
Kan du godt finde det?
– Hvad er der sket? – Han er her stadig og vil se mig.
Han lød sær ... Gad vide, hvad der er sket. Det viser sig nok.
Hav det godt! Vi ses senere.
Du er for smuk til at være læge.
Hyggelig ven, du har. Han er god til at udtrykke sig ...
Tak, fordi du godt ville se mig. Jeg er ked af det ...
– Ked af hvad? – Hun har altså ikke sagt noget?
– Glem, at jeg sagde noget ... – Skulle Jane have fortalt noget?
– Hvor kunne jeg være så dum? – Hvad taler du om?
Forleden, da vi spiste middag sammen ...
... lagde jeg an på Jane.
Jeg kyssede hende.
Jeg forstår ikke ... Lod Jane dig kysse sig?
Nej, jeg overraskede hende.
Hun forglemte sig nok et øjeblik ...
– Det var kun et kys ... – Det her er ufatteligt.
Kan du tilgive mig?
Er vi stadig venner?
Du ventede altså til weekenden?
– Jeg tænkte, det ville være lettere. – Jeg løb en risiko for din skyld.
Mine chefer sagde: "Tag en udefra." Jeg sagde: "Lad mig forfremme en!"
Du lagde en telefonbesked om, at du rejser. Det her er ikke McDonalds!
– Her har vi en opsigelsestid! – Jeg er taknemmelig ...
Hvad er der i Seattle, som du savner her?
– Keith. Han skal flytte dertil. – Så lad ham. Telefonen er opfundet!
Der er mange fordele ved et langdistance–forhold.
– Har det med Amanda at gøre? – Overhovedet ikke ...
Du ville ikke være den første.
Hendes første partner gik uden at hente sin løn.
– Det vidste jeg ikke. – Amanda er hård.
Hun lander altid på alle fire, og hun kender spillets regler.
Jeg troede, at du var ligesådan. Jeg troede ikke, du ville give op!
– Jeg har jo forklaret ... – Manden er vigtigere. Lad det ligge.
Men ...
... hvis han elskede dig, ville han have ventet.
Desværre gælder det ikke det her job.
– Hvis du rejser nu, er jobbet væk. – Det er jeg klar over.
Du er en selvstændig kvinde. Du behøver ikke gøre det her!
Det hele er meget kompliceret.
Jeg skal ikke presse dig.
Lad mig vide, hvis du har brug for en anbefaling.
Tak.
Held og lykke, Alison.
Har du ikke fået mine beskeder? Vi har en masse at gøre før festen.
Tag en trøje med ... Det bliver hundekoldt!
Elskede, du må klæde dig om nu.
– Spørger du ikke, hvad Sam ville? – Åh ja ... Han var jo på hospitalet.
– Han havde nydt forleden aften. – Det glæder mig.
Han var lidt svævende med hensyn til detaljerne ... ligesom du ...
– Han fortalte det altså. – Ja, det gjorde han.
– Han troede, at jeg vidste det. – Det var ingenting.
Ikke for Sam ...
Han havde halen mellem benene ... med rette.
Men du har ikke dårlig samvittighed. Du fortsætter som ingenting.
Jeg syntes, det var bedre ikke at sige noget.
Du ville altså skåne mig ...
Sødt!
Du fik mig til at se ud som en idiot!
– Nu kommer det ... – Hvad forventer du?!
Du kyssede ham jo! En anden mand ... min ven!
– Jeg skubbede ham væk! – Hvorfor fortalte du det ikke?
Fordi jeg vidste, hvordan du ville reagere: Som et barn.
Jeg er ved at vænne mig til dit temperament.
Det faldt mig ikke ind at sige det, for jeg vidste, det vil ende sådan.
Hej! Hvis bil skal vi tage? Det må nok hellere blive min.
– Kan ingen nogle lejrbåls–sange? – Jeg glemte ukulelen hjemme ...
– Hold op. De andre bemærker det. – Hvad min kone tænder på?
– Du må altid gøre gengæld. – Jeg kan ikke lade være.
Jeg kender undskyldningerne: "Italiensk temperament, hårdt job!"
– Du skal ikke vende det mod mig. – Nej, du skal bare straffe mig.
– Ikke nogen dårlig afskedsfest. – De er gode venner.
– Det mærker man. – Kan du mærke det?
Jeg har aldrig set, at du havde nogle venner.
– Det var grimt sagt. – Men det ramte plet.
Jeg hørte om dine tidligere partnere. Ser du alle kvinder som en trussel?
Reklamebranchen er hård. Alle har ikke, hvad der skal til.
– Mangel på medfølelse? – Jeg behøver ikke høre på det her.
Sandheden er ... og den er jo vigtig for dig ... at du er jaloux på mig.
På mit job og på, at jeg har Billy. Derfor flygter du.
Ved du hvad, Amanda? Jeg er ligeglad med, hvad du mener om mig.
Jeg vil hjem. Jeg har det ikke godt.
– Hvad er der sket? – Ingenting ...
Så er det vel på tide at sige farvel.
Jeg kommer til at savne dig.
Hun er ikke den rette for dig. Tag det som en advarsel eller et råd.
Tag det for, hvad du vil, men jeg var nødt til at sige det.
Du er bedre værd.
– Held og lykke, Alison. – Tak.
Det var det!
Jeg har bedt om forladelse hundrede gange! Behøver det være sådan her?
Skal jeg sige, at det ikke gør ondt, når det gør?
Du kan sige, at jeg er barnlig, men sådan føler jeg.
Dine følelser er altid vigtigst. Vores ægteskab går ud på det ...
Og hvad galt er der i det?
Alt ...
God weekend? Heller ikke jeg ... Jeg havde vagt hele natten.
Så var du heldig ...
Om ti minutter er jeg gået!
Føler du somme tider ... at det rabler for dig?
Sådan føler jeg det hele tiden ...
Det er de små ting ...
... der gør, at man mister kontrollen.
Er det her en tidlig midtlivs–krise? Det skal være almindeligt hos læger.
Hvorfor er det let at tale med dig, når det er så svært derhjemme?
Du tilbringer 17 timer af døgnet her ...
Måske ved du ikke, hvad der er hjemme.
– Hvad er "hjemme"? – Dér, hvor man bliver påskønnet.
Dér, hvor nogen giver én morgenmad uden at stille spørgsmål ...
Så lad os det.
Gider du samle dine håndklæder op? De bliver ikke tørre på gulvet.
– De samme gælder dit tøj. – Du kan jo lide at gøre det for mig.
– Ikke nu. Da jeg sagde det ... – ... ville du bare være venlig.
– Ingen er ærlig hele tiden. – Nogle prøver ...
Nogle mener, at et godt forhold er vigtigere end at blotte sin sjæl.
At være imod håndklæder på gulvet er vel ikke at blotte sin sjæl?
Nu lyder du som Alison! Hvad sagde hun i går? Advarede hun dig?
– Det har intet med hende at gøre. – Nu lyver du. Jeg er ikke dum ...
Du har sammenlignet os, fra du kom. Jeg er glad for, jeg ikke er Alison!
At jeg ikke er en tarvelig lille forvirret tøs fra landet –
– som er så angst, at hun stikker til Seattle med én, hun dårligt kender.
– Du har uret i alt det dér. – Lad være med det her, Billy.
Hun er klog og følsom. Hvis du tog dig tid til at lære folk at kende –
– og lod være med at dømme dem, så ville du indse den slags!
– Nu går jeg, før du ... – Før jeg går over stregen?
Det er sket, så nu kan det siges: Jeg kom her, før vi kendte hinanden.
– Og nu, da du kender mig? – Helt ærligt?
– Værsgo ... – Jeg tror ikke, jeg kan lide dig.
Sørg for at være ude, før jeg kommer hjem. Begynd med stolen ...
– Hvor fanden bliver den bil af? – Jeg ringer igen.
Jeg troede, I var taget af sted for længe siden.
– Bilen til lufthavnen kom ikke. – Den er en halv time forsinket.
Sæt jer ind! Jeg slår ikke taxameteret til.
– Mægtigt! – Smid kufferterne ind.
Hvorfor har du stolen deroppe?
Jeg er flyttet ud.
Det er slut mellem Amanda og mig.
Tak for turen! Og alt andet!
Lad mig hjælpe jer ind.
– Nej, vi klarer os. – Jeg har ikke andet at lave.
Vi når det! Tak skal du have, Billy.
– Han vil med ind. – Du får en parkeringsbøde.
– De rører aldrig taxier! – Så kom med.
Jeg har flyttet lænestolen så mange gange, at jeg kan gøre det i søvne!
– Vi må om bord. – Gå i forvejen og find pladser.
Vi ses, Billy.
Så er den store afskedstime kommet ...
– Er det vores tredje eller fjerde? – Noget i den retning.
– Lejligheden er stadig ledig, så ... – Gør ikke det her, Alison!
– Gå ikke om bord på flyet! – Hvad taler du om, Billy?
Du hører ikke hjemme i Seattle! Du passer ikke i regnen.
Du kan ikke vende ryggen til alt, hvad du har opnået!
Jeg kender dig! Du bliver ulykkelig! Jeg ville tale med dig ...
– Jeg er nødt til det. – Hvorfor?
Du behøver ikke gøre noget, som du ikke vil.
Af og til er L.A. bunden, andre gange er den fin. Som i går med vennerne.
Du forlader de bedste venner, du har haft!
Jeg ved det, for de er de bedste, jeg har haft!
Det er for sent, Billy. Jeg er ked af det ...
Jeg beder dig!
Tekster: Jørgen Schiøtt www.sdimediagroup.com